Retailrip and sync by: ~ R u B r i c K ~ www.NorSub.com
''Lyckan står de djärva bi'' Vergilius ur Aeneiden
BABYLON, PERSlEN JUNl 323 f.Kr
ALEXANDRlA, EGYPTEN 40 ÅR SENARE
Vår värld finns inte mer.
Utplånad av krig.
Jag vakar nu över hans kropp.
Den är balsamerad på egyptiskt sätt.
Jag efterträdde honom som farao och har nu regerat i 40 år.
Jag är segraren, men vad betyder det-
-när ingen längre minns kavalleriets stormning vid Gaugamela-
-eller bergsmassivet vid Hindukush-
-då vi tågade in i lndien med 1 00 000 man?
Han var en gud, Kadmos...
Eller så nära man nu kan komma. ''Tyrann'' ropar somliga.
Dem skrattar jag åt. lngen tyrann har gett så mycket.
Vad vet dessa skolgossar om världen?
Det krävs starka män för att styra.
Alexander var mer än stark. Han var en Prometheus-
-en människovän. Han förändrade världen.
Före honom fanns stammar-
-och efter honom... var allting möjligt.
Det kändes som om världen kunde styras av en konung-
-och samtidigt bli bättre för alla. Han byggde arton mäktiga städer.
Hans imperium bestod inte av mark eller guld, utan av idéer.
Det var en hellensk civilisation...
Tillgänglig för alla.
Hur ska jag kunna förklara hur det var att vara ung-
-och att nära storartade drömmar?
Att känna att vadsomhelst var möjligt när Alexander såg oss i ögonen.
Genom honom och under Apollos beskydd överträffade vi oss själva!
Jag har sannerligen mött många stora män i mitt liv-
-men blott en koloss.
Och bara nu, på min ålders höst, förstår jag-
-vilken naturkraft han var.
Eller gör jag det? Har någon som Alexander verkligen funnits?
Självklart inte! Vi idoliserar honom, gör honom bättre än han var.
Män...
Alla män strävar uppåt och faller.
Strävar uppåt och faller.
l österlandet styrde perserna över närapå hela den kända världen.
l västerlandet hade de tidigare stora grekiska stadsstaterna Thebe, Aten-
-och Sparta fallit av högmod.
l hundra år hade persiska kungar köpt grekiska legosoldater med guld.
Filip, den enögde, ändrade på den saken.
Genom att kombinera obildade fåraherdar-
-med sin krigskonst och djärvhet-
-byggde han upp en skicklig armé som fick de lömska grekerna på knä.
Därefter vände han blicken mot Persien-
-och det påstods att den nye konungen Dareios-
-som satt på tronen i Babylon, fruktade Filip.
Av en sådan krigare avlades Alexander...
Han föddes i Pella.
PELLA, MAKEDONlEN
Vissa kallade hans moder, drottning Olympias, för häxa-
-och sa att Alexander var son till Dionysos.
Andra sa att det var Zeus.
Men det fanns inte någon i Makedonien-
-som inte undrade när de såg far och son tillsammans.
Lyckan bistår de djärva
Lita på dem som älskar dig
Livet har nyss börjat...
Hennes skinn är vatten...
Hennes tunga är eld.
Hon är din vän.
Ta henne.
Om du tvekar, hugger hon. Glöm inte det.
Tveka aldrig.
Ja...
De är precis som människor.
Man kan älska dem i åratal, ge dem mat, hysa dem...
Ändå kan de vända sig emot dig.
Och han kallar mig barbar! Filip hånar Dionysos varje kväll.
Kvinnor är de enda som känner Dionysos.
Min lilla Akilles...
-Sex månader... Har du saknat mig? -lnte här!
Ditt högfärdiga stycke! Jag är ännu din konung!
Konung över vad? Fåraherdar?
-Jag härstammar från Akilles. -Jag har Herakles blod i ådrorna.
-En försupen horkarl är vad du är! -Tig, din tiospenta slyna från Hades!
Vilken Gud har straffat mig med dig?
Tror du att folk respekterar dig?
Att de inte känner till dina oäktingar?
Fördömda häxa! Du håller honom här bland dina ormar!
Jag har förbjudit dig!
-Du ska lyda mig! -Jag vägrar!
Du ska lyda mig, annars dödar jag dig!
Nej! Nej, far!
-Lyd mig! -Ers majestät, nej!
-Vid alla gudars namn! -Han ska aldrig bli din!
Aldrig! Jag har fött fram den som ska hämnas mig!
8 ÅR SENARE
l den värld han fostrades till var det nog i vänskapen-
-som Alexander fann sinnesfrid.
Det krävs inte mycket för att slåss.
Står man i främsta ledet på slagfältet-
-öga mot öga mot barbariska nordbor-
-så sitter inte modet i magtrakten, Nearchos.
Det sitter i hjärtat!
Man behöver inte äta varje dag tills man är mätt, Ptolemaios!
Man behöver inte sova länge-
-när man kan äta en god bönsoppa efter en nattmarsch!
Seså, Alexander! Seså!
Förväntar du dig respekt på grund av din far?
En grundregel i krigskonsten är att själv göra-
-vad du begär av dina män. Varken mer eller mindre.
Duktigt! - Bra, Hefaistion!
Utmärkt! Så ska det se ut!
Du var duktig, men du förlorade. Gratulera nu varandra.
-Seså! -Skulle jag ha låtit dig vinna?
Du gjorde rätt - men jag lovar dig, en dag ska jag slå dig, Hefaistion.
Senare hette det att Alexander aldrig blev besegrad-
-utom av Hefaistions lår.
Trots att de är en underlägsen ras-
-behärskar perserna fyra femtedelar av världen.
Är det möjligt att källan till en så mäktig flod som Nilen-
-kan ligga i dessa avlägsna berg?
l så fall kan en skicklig sjöfarare segla hit...
Ta floden österut, till lndiens slätter, ut över den östra oceanen-
-till världens ände, och sedan denna väg uppför Nilen-
-tillbaka till Egypten, in i Medelhavet-
-och hem till Grekland.
Om bara dessa grodyngel utnyttjade sitt gynnsamma läge-
-så skulle Grekland behärska världen!
Varför har de här länderna blivit mytomspunna?
lndien, dit Herakles och Dionysos färdades...
Alla som reste i österled - Theseus, Jason, Akilles - var segerrika.
Och deras berättelser har förts vidare.
-Varför? Om de inte är sanna? -Berättelser om amasoner?
Nej, Alexander. Bara enkla människor tror på sådant.
De tror på vadsomhelst. Vi studerar för att inte tro på sådana dumheter.
Men om vi är överlägsna perserna, varför härskar vi inte över dem?
Den grekiska drömmen har alltid varit om österlandet.
Österlandet slukar ofta både män och drömmar.
Magister...
-Tala ut! -Varför är perserna så grymma?
Det hör inte till dagens ämne, Nearchos, men det är sant-
-att orientalerna är kända för barbari och njutningslystnad.
Omåttlighet är människans undergång.
Därför är vi greker överlägsna. Vi styr över våra sinnen.
Måttlighet, får man hoppas!
Akilles i Troja då. Visade han inte prov på omåttlighet?
Akilles saknade behärskning. Han behärskade andra så till den grad-
-att när han drog sig ur striden i sorg över sin älskare Patroklos-
-utsatte han sin egen här för fara. Oerhört själviskt!
Var alltså kärleken mellan Akilles och Patroklos fördärvlig?
När två män ligger med varandra av liderlighet-
-främjar det inte vår överlägsenhet.
Det gör ingen omåttlighet, svartsjukan inräknad.
Men när män ligger med varandra, och kunskap och dygd utväxlas-
-då är det rent och ypperligt.
När de frambringar det bästa hos varandra...
En sådan manlig kärlek kan lägga grunden till en stadsstat.
Det kan höja oss över ankdammen.
Filip tog hit män som Aristoteles för att undervisa vårt enkla folk.
Hans ambition växte, och Filip planerade en invasion av Persien.
Kan du inte bättre, Kleitos? Jag kan rida honom själv!
lngen kan rida honom, ers majestät. lnte ni, med ert ben.
Han har fått stryk alltför ofta.
Det är en bångstyrig häst. Och värdig Filip av Makedonien!
3 1 /2 talenter ger mig ingen vinst, men för er...
Vad ska jag med den kraken till? Jag har ju en fru!
Ser jag så gammal ut?
Han duger inte till strid. Sälj honom till slakt!
Köp honom åt mig! Jag rider honom!
-Och om du misslyckas? -Då betalar jag själv!
-Med vad? Din sångröst? -Jag ska betala!
lngen kan rida på den hästen. Han har fel i huvudet!
Han kan ridas... Av mig!
Tämjer du honom, får du honom. Till halva priset.
-Hästen kommer att ta död på pojken. -Säger du?
Hon gör kanske musiker av honom ändå.
Pojken är oerfaren. Han kan skada sig.
Det är dags att han lär sig.
Du gillar inte din skugga, eller hur?
Den är som en mörk vålnad som jagar dig.
Ser du? Det är vi.
Det är bara Apollo som gäckar oss.
Han är...solens gud.
Jag ska visa hur man överlistar honom. Du och jag tillsammans.
Bukefalos. Det ska du få heta.
Stark och envis.
Bukefalos och Alexander.
Nu rider vi!
Det finns visst något av titanerna i honom! Attalos!
Kleitos! Vid Zeus! Han slog dig!
Bukefalos... Visa dem nu!
Min son... Min son!
-Akilles minns du. -Han är min favorit.
Därför att han älskade Patroklos och hämnades hans död!
-Och hans öde? -Att han skulle dö ung, men ärorik.
-Hade han något val? -Att leva länge, men inte ärorikt.
Du drömmer om ära, uppmuntrad av din mor.
Men ära innebär lidande och det tillåter hon inte.
En dag ska jag avbildas på en vägg.
Prometheus - som stal elden från himlen och gav den till människan.
Det gjorde Zeus så vred att han fjättrade Prometheus vid ett berg-
-och lät en örn hacka ut hans lever varje dag.
Varje natt växte levern ut igen så att den kunde ätas på nytt.
Ett sådan eländigt öde.
Varför?
Vem vet?
Hursomhelst...
Oidipus stack ut sina ögon när han fick veta-
-att han mördat sin far och gift sig med sin mor.
Medea dräpte sina barn för att hämnas-
-när Jason övergav henne för en yngre kvinna.
Min mor skulle aldrig göra mig illa.
Det är inte lätt att slippa undan våra mödrar.
Var på din vakt mot kvinnor. De är mycket farligare än män.
Trots att Herakles utförde sina tolv storverk-
-straffades han med galenskap. Han dräpte sina tre barn.
Stackars Herakles.
Den store Herakles...
All storhet föds ur lidande.
Även dig ska gudarna döma hårt en dag.
-När jag är kung som du, far? -Ha inte så bråttom dit.
Min far kastade ut mig på slagfältet innan jag kunde slåss.
När jag dödat den första mannen, sa han: ''Nu vet du.''
Jag hatade honom då, men nu förstår jag.
En konung föds inte, han skapas...
Med hjälp av vapen och lidande.
En konung måste kunna förgå sig mot dem han älskar.
Det är ensamt. Fråga Herakles.
Fråga vem som helst! Ödet är grymt.
lngen kan vara alltför mäktig eller vacker utan att drabbas av olycka.
De skrattar när man når för högt-
-och kan krossa allt man byggt upp.
Den glans de skänkt tar de tillbaka.
De förslavar oss.
8 ÅR SENARE
Redan med barn...den lilla slinkan.
Han gifter sig med henne i vår, till Dionysos-festen.
Och när hennes första son är född-
-övertalar hennes onkel Attalos Filip att göra pojken till tronföljare-
-och honom själv till förmyndarregent.
Och du skickas på något omöjligt uppdrag-
-för att slåss mot blodtörstiga nordbor, att bli stympad-
-i ännu en meningslös strid om boskap.
Och när jag inte längre är drottning blir jag avrättad med din syster-
-och återstoden av vår familj.
lbland önskar jag att du såg en strimma ljus, mor.
Han har inte tagit något från dig som du inte redan mist.
Enda sättet är att slå till.
Tillkännage ditt giftermål med en makedonska nu.
Avla en son av rent blod. Han blir en av dem - inte min.
Då har han inget annat val än att göra dig till kung.
Kynna finns ju.
Eurydike var perfekt, om din far inte lägrat henne först!
Säg inget mer om min far, hör du det!
Du har rätt.
Förlåt mig. En mor älskar över alla gränser.
Vem ska jag nynna för om kvällen?
Jag önskar att vi kunde vara tillsammans mer.
Som förr, när du var en söt liten gosse.
Det har aldrig funnits tid, mor.
Ända sen jag var liten har jag fostrats till att bli bäst.
Stackars barn, du är som Akilles.
Fördömd av din storhet.
Ta min styrka.
Du får aldrig förväxla dina känslor-
-med din plikt, Alexander.
En kung måste uppföra sig såsom pöbeln förväntar sig...
Du fyller 1 9 och flickorna klagar på ditt ointresse.
Du tycker bättre om Hefaistion. Jag förstår.
Det är naturligt för en ung man.
Men tågar du mot Asien utan arvinge, äventyrar du allt!
Hefaistion älskar mig...
...för den jag är. lnte för vem jag är.
Älskar?
l Dionysos namn...
Försök förstå hur Filip tänker. För din egen skull.
Ditt liv ligger i en vågskål.
Hans spioner finns bland dina närmaste.
Sluta!
Jag är hans ende värdige son.
Förryckta kvinna. Han skulle aldrig skada mig.
Även om Eurydike fick en pojke så blev han inte kung förrän vid 20.
Och du skulle vara 40.
Gammal och klok - som Parmenion.
Och Filips yngste son skulle vara 20. Som du nu.
Men uppfostrad av honom. Hans eget blod.
Han låter dig aldrig få tronen nu, Alexander.
Aldrig.
Dränk dina sorger, Alexander!
Om bara törsten kunde stilla sorgen.
Blott en sak överträffar att gå segrande ur en strid...
...och det är smaken av en ny kvinna!
Det är mycket ljuvligare än självömkan.
Du tråkar ut mig, Pausanias. Försvinn!
Jag har hittat rätt flicka åt dig. Vad heter du?
-Vad heter du? -Antigone.
Jag älskar dig, din lilla satunge!
Och jag älskar dig, Kleitos.
-Pausanias! -Så där ja!
-Vill du sitta ner, Kleitos? -Vila kan jag göra i graven.
-Medan jag lever vill jag dansa! -Pausanias!
-Vem är din nye vän? -Bort med honom!
En skål!
En skål för våra grekiska vänner!
Och vårt nya förbund: Makedonien och Grekland!
Jämbördiga i storhet!
Och för Filip, vår konung!
Utan honom hade förbundet inte varit möjligt!
Attalos! Du gör slut på luften här inne!
Till sist en skål för konungens gifte med min brorsdotter...Eurydike!
En makedonsk drottning vi kan vara stolta över!
Skål för Filip och Eurydike!
Och deras äkta söner!
Nej, Alexander!
Vad är då jag, din fähund?!
Tig! Det här är mitt bröllop. lnget gatubråk!
Be om förlåtelse innan du vanhedrar mig!
Du försvarar en man som kallar min mor hora och mig oäkting!
Du lyssnar precis som din mor! Attalos hör till familjen nu!
Välj släktingar med större omsorg! Du drar skam över dig.
-Du skymfar mig! -Skymfar dig?
Du är inte värdig att slicka marken under min mors fötter! Din fähund!
Jag har inget att skämmas för!
Jag gifter mig med vem jag vill! Och skaffar så många söner jag vill!
Vad du och din skata till mor än säger!
Varför tror du att allt jag säger kommer från min mor?
Jag känner henne utan och innan!
Jag ser henne i dina ögon. Du åtrår tronen alldeles för hett!
Vi vet alla att den varghonan önskar livet ur mig! Det kan ni drömma om!
Det är vinet som talar! Låt pojken vara.
Nu befaller jag dig...!
Be din släkting om förlåtelse!
-Be om förlåtelse! -Han är inte släkt med mig.
God natt, gamling.
När mor gifter om sig, ska jag bjuda dig på hennes bröllop.
Din horunge!
Nu lyder du mig! Kom hit!
Och han ska leda er från Grekland till Persien!
Han kan inte ens ta sig från en bänk till en annan.
Du är förvisad härifrån!
Du är bannlyst i detta land! Du är inte välkommen här!
Du är inte min son!
Men sen förändrades allt för honom.
Hans far, kung Filip, blev mördad-
-och 20 år gammal blev Alexander Makedoniens nye härskare.
Flera grekiska stadsstater avfärdade Alexander som en oerfaren pojke-
-och gjorde revolt-
-något som gladde perserna och som de möjligen också bekostade.
Alexander älskade såsom ingen annan, men svek man honom-
-uppväckte man en skrämmande vrede.
Han massakrerade tusentals i Thebe och sålde de överlevande som slavar.
Som planerat bedövade och besegrade detta grekerna.
Men trots att han senare bemötte de flesta folk med storsinthet...
...så är det dessa undantag, Thebe, Gaza i Syrien-
-Persepolis i Persien samt några andra-
-som kritiseras av de som hatar Alexander och vad han stod för.
Vid 21 års ålder invaderade Alexander Asien med en armé på 40 000 man.
Han befriade stadsstat efter stadsstat-
-och erövrade hela västra Asien ända ner till Egypten-
-där han utnämndes till farao.
Han dyrkades som en gud.
Det var i Egypten som det aktade oraklet i Siwa-
-förklarade honom som äkta son till Zeus.
Han lockade ut Dareios själv i strid, i hjärtat av perserriket-
-nära Babylon.
Det var vansinne.
Vi var 40 000 mot 250 000 barbarer.
Alexander hade väntat på den dagen i hela sitt liv.
Alexander, en gudason.
Det var en myt, förstås. Det började i alla fall som en myt.
Jag vet.
För jag var där. Jag såg hans ögon...
Där!
Vi utnyttjar luckan i persernas försvar och anfaller kungen.
-Ska vi döda Dareios? -Gudarna har skickat honom till oss!
Dör jag, klarar ni er, men perserna klarar sig inte utan Dareios!
På denna plats ska vi skära halsen av den persiska hären!
Du kommer aldrig i närheten av honom. Har du sett storleken på hans här?!
Det går om du håller dem på vänstra flanken, Parmenion...
Med hjälp av din son, Filotas. Bara i ett par timmar.
Och oövervinnerlige Antigonos, mittfalangen.
Perdikkas.
Leonnatos.
Nearchos.
Polyperkon. Om ni spetsar dem med era lansar i mittsektionen-
-så följer deras kavalleri mig ut mot höger.
Och när Kassandros drar med sig den vänstra flygeln, öppnas en lucka.
Då kommer jag med mitt kavalleri, med den vördade Kleitos...
...Ptolemaios och Hefaistion...
...och vi bryter in genom luckan...
...för att ge Dareios dödsstöten.
Även om gudarna är med oss, måste vi krossa dem fullständigt i morgon.
Annars krossas vi av rövarfolk när vi tågar hemåt.
Du talar om ''hem'' och ''återtåg''.
Förstår du inte, Parmenion-
-att Babylon är mitt nya hem?
Alexander, om vi måste slåss så ska vi använda list.
Hushåll med manskapet. Vi bör anfalla i kväll när de minst anar det.
Jag har inte tågat genom Asien för att stjäla segern.
Därtill är du alltför rakryggad.
Säkert för att du har sovit med lliaden under kudden.
Men din far tyckte inte om Homeros.
Han fick land och hans dotters hand. När har en grek visats sådan vördnad?
Det är inte vördnad, utan mutor...
...som grekerna tagit emot under alltför lång tid!
Glömmer du att min fars baneman väntar i dalgången?
Vi vet inte säkert om perserna bekostade mordet.
Det spelar ingen roll!
Din far lärde dig att aldrig överge ditt förnuft, så jag manar dig:
Omgruppera, tåga tillbaka till kusten och skaffa fler män!
Det skulle jag göra om jag vore Parmenion.
Men nu är jag Alexander.
Och lika lite som jorden har två solar ska Asien ha två konungar.
Så lyder mina krav, och om Dareios inte är en ynkrygg-
-som gömmer sig bakom sina män, infinner han sig i morgon.
Och när han böjer sig för Grekland...
...ska Alexander visa misskund.
Vid Ares kedjor, det är stake i honom!
Man måste beundra honom, Parmenion!
Fira i kväll, för i morgon äter vi kvällsvard i Hades!
Vem tillber du?
Fobos.
Fruktan?
Ett varsel.
Än mer för Dareios.
Jag har börjat tro att det är dödsskräck som styr människan.
Det fick vi inte lära oss som lärjungar.
Det är orsak till alla våra motgångar.
-Mäktige Krateros... -Ers majestät!
-Redo för morgondagen? -Det är hög tid, tycker jag.
-Mannarna är på spänn likt unghästar. -Bra.
Fruktan gör dem till bättre krigare. Se till att hålla vakt.
Frukta inte. När jag sover är ögonen lika öppna som en barnstjärt.
Så ingen stjäl hans krigsbyte.
l morgon blir även de sparsammaste av er kungar...
-Gudarna står på er sida. -Persiskt blod ska flyta över marken!
Jag har alltid trott på dig, Alexander.
Men det här tycks oss övermäktigt.
Tvivlade Patroklos på Akilles när de stod utanför Troja?
-Patroklos stupade först. -Om du gör det...
Stupar du, så struntar jag i om om Makedonien mister sin konung...
Jag lovar att hämnas dig. Sedan slår jag dig följe in i döden.
Jag gjorde likadant för dig.
Kvällen före drabbningen är ensamheten tyngst...
Kanske då...
...är det här vårt farväl...
...min Alexander.
Frukta inte, Hefaistion.
Detta är bara början.
Blod väcker världen till liv.
Blod får regnet att falla.
Blod gör marken bördig.
Det är i blod vi föds...
...och dör!
Blod är föda för gudarna i underjorden!
Kom, Bukefalos. Då rider vi vårt öde till mötes.
Omgruppera!
Falang, höger om!
Falang! Giv akt!
Neoptolemos, jag minns när du stormade belägringstornet i Tyros.
Då var du som en av giganterna! Hur ska du slåss i dag?
Dexippos.
Hur långt kastade du motståndaren vid senaste olympiska spelen?
Kan du kasta din lans lika långt?
Och Timandros, son till Menandros, en stor krigare hos min far.
Jag sörjer ännu din bror Addaios som stupade vid Halikarnassos.
Vilken ärorik familj du kommer från!
l dag ska du slåss för dem.
Ni har alla hedrat ert fosterland och era förfäder!
Nu står vi här i en avlägsen dal i Asien...
...där Dareios på motsatta sidan äntligen dragit samman en stor här.
Ja, perserna ser många ut till antalet!
Men se på horden av perser och ställ er frågan...
Vad är det för stort med en kung som tar guldmynt och lejer mördare-
-för att döda min far, vår kung, på det mest ynkliga sätt?
Vad är det för stort med Dareios när han tvingar sina egna män att slåss?
Vad är det för kung, om inte en kung av luft?
De slåss inte för sina hem. De slåss för att kungen tvingar dem.
Och när de slåss, ska de dunsta bort som luft...
Vi är här som fria makedonska män!
Somliga av er...
...kanske även jag...
...får inte se solen gå ner över bergskammen i dag...
Men kom ihåg vad alla krigare har vetat sedan tidernas begynnelse:
Övervinner ni er fruktan...
...så besegrar ni döden!
Ni kommer att svara: ''Jag var med vid Gaugamela...''
''...och stred för frihet...''
''...och ära...''
''...för Grekland!''
Zeus vare med oss!
Kassandros! På fyra kolonner - framåt!
-Vart är han på väg? -Vet inte, era majestät.
Omringa honom!
Hefaistion - framåt!
MAKEDONlERNAS MlTTSEKTlON
Han begår ett misstag.
Ja, min konung.
Enyalios!
Var tappra!
Jämn framryckning på vänstra flygeln! Låt ledet krökas, men inte brytas!
Öka takten!
Driv tillbaka lievagnarna!
Kassandros - framåt!
Vänster om! lnfanteri - vik av!
Håll ställningarna!
Vi måste retirera, far!
Var är han? Vi är för få! Skicka bud till Alexander!
Kom nu, makedonier! Rid!
Till Alexander!
Sköldar - vik av!
Mot luckan!
Bakåt och till vänster!
-Filotas! -Far!
Rapportera till Alexander själv! Vill han inte lyssna-
-ska du överleva mig och hämnas detta svek!
Ta dig i akt! Din far vakar över dig!
Dareios!
Sitt upp på hästarna!
Dareios!
Framåt!
Vi kan nå bergen till skymningen och sedan ta Dareios i gryningen!
Alexander, min far är förlorad!
-De har övermannat flygeln! -Parmenion börjar ge vika!
Förföljer du honom kan du mista din armé!
Och tar vi honom vinner vi ett imperium!
Du kan fly till världens ände, din ynkrygg - men det räcker inte!
Mot Parmenion!
Det blöder ymnigt. Ska jag lägga om såret?
Nej, inte nu. Det finns de som är värre däran.
Hjälp dem.
-Ers majestät... -Du var tapper.
-Vad är ditt namn? -Glaukos, min konung.
-Och var har du ditt hem? -l lllyrien.
Låt kroppen slappna av.
Tänk på dina hemtrakter. Var tapper än en gång...
-Då blir din ära evig. -Alexander...!
Perserriket, det mäktigaste någonsin, var slaget i spillror.
Och vid 25 års ålder härskade nu Alexander över allt.
En gång sa Alexander:
''Vi är som ensammast när vi umgås med myterna. ''
BABYLON, PERSlEN
Så blev den sann... En dröm lika mytomspunnen för grekerna-
-som Akilles seger över trojanerna.
l denna ärorika stund i historien...
...var Alexander älskad av alla.
Men Babylon var nog en älskarinna som var lättare att erövra-
-än att lämna.
Vilka hjärnor har inte byggt allt detta!
Med sådana arkitekter kan vi bygga städer vi bara kunnat drömma om!
Aristoteles må ha kallat dem barbarer, men han såg aldrig Babylon.
Här finns guld så det räcker till arméer i tre generationer!
Makedonien skulle snart drabbas av sedefördärv.
Rikedom i överflöd lockar till sig korparna.
-Ni menar väl inte mannarna? -Dem betalar vi väl, Antigonos.
-Men inte som legoknektar. -Nu låter du som Filip.
-Filip såg aldrig Babylon. -Nej, Hefaistion.
Du tycker att jag är en gammal stöt-
-men trots våra meningsskiljaktigheter ska du veta-
- att din far hade varit mäkta stolt över dig i dag.
Tack, Parmenion.
Förlåt mig för min vrede och mitt övermod.
De förblindar mig.
Vi är sonsöner till fåraherdar och härskar över 300 000 kvadratmil.
Men...
Fruktar ingen av er att denna rikedom ska driva oss mot undergången?
Ni överskattar oss.
Så länge Dareios lever är han kung över Asien-
-och jag bara kung över luft.
Men han har ingen makt! Han irrar runt i bergen utan armé.
Så länge han irrar runt får han anhängare.
Avgörandet kommer först när han hittas.
-Du tycks redan ha beslutat dig. -Vi måste slutföra vårt uppdrag.
-Vi måste finna Dareios! -Det var inte din fars avsikt.
Jag är inte min far.
Har du redan glömt att lyckan står de djärva bi?
Vad är detta?
Det var det här Dareios ville hem till.
En ny varje natt i ett helt år!
Hjälp mig, Afrodite! Hur ska jag kunna återvända till Lysimache nu?
Rör dem inte. Jag kan sköta den saken åt dig.
Aristoteles förstod kanske ändå.
Lockar de oss med sin skönhet för att fördärva våra själar?
Mäktige konung Alexander...
De tusen rosornas prinsessa, äldsta dotter till storkonungen Dareios:
Statira.
Ädle Alexander...
Jag har kommit för att be er skona mina systrar...
...min mor och mormor.
Du har inte helt fel, Statira.
Han är också Alexander.
Jag ber för min familjs liv.
-Sälj mig som slav, store konung... -Se mig i ögonen...
...prinsessan och säg mig:
Hur vill du bli behandlad?
Såsom jag är. En prinsessa.
Ske alltså.
Du och din familj ska behandlas såsom min.
Du ska bo här i palatset så länge du vill.
Har du någon annan begäran, ädla prinsessa?
Nej.
Allt jag önskar har jag...
Begärt.
Du är sannerligen en äkta drottning.
Hon vore perfekt som din gemål, men du är likgiltig.
Du har varit i Babylon i tre månader-
-och lämnat mig i dina många fienders våld.
Antipatros har vant sig vid den makt du gett honom.
Han blir allt starkare.
Han står säkert i förbindelse med Parmenion - som är farlig.
Men ge akt på dem du har närmast dig.
De är som ormar. De kan vändas mot dig.
Kassandros är Antipatros son.
Till och med Kleitos, din faders gunstling och Ptolemaios, din vän.
Var på din vakt mot män som tänker för mycket. De förblindar sig.
Jag undantar bara Hefaistion.
Du gör dem alla rika. Bara din mor och dig själv-
-lämnar du i generös fattigdom.
Varför tror du mig inte?
Bara ett förmörkat sinne som mitt-
-förstår dessa människors hemligheter.
Ty de är dunkla, Alexander.
Mycket dunkla.
Men utifrån dig, Zeus son, strålar världens ljus.
Dina följeslagare slutar som skuggor i underjorden-
-medan ditt namn ska bli odödligt.
Ungdomens mest glansfulla ljus. Evig ungdom, en evig inspirationskälla.
Aldrig ska det finnas en Alexander som du.
Alexander den store!
Låt mig få komma till Babylon, som du lovade.
Jag kan hjälpa dig. Skadar någon dig, drabbas de av min vrede-
-som drottning av Babylon.
Hon kräver ett högt pris för att ha burit mig i sitt sköte.
Skicka hit henne. Det skulle bereda henne stor glädje.
Jag är hennes drömmars spruckna spegel.
Stanna hos mig i natt, Hefaistion.
Jag badar på egen hand.
Tack, Bagoas.
Generalerna ifrågasätter din fixering vid Dareios.
Du är inte ägnad åt att bli kung över Asien, säger de.
De vill bara återvända hem med guld. Men jag har sett framtiden.
l tusentals blickar.
Dessa människor vill ha... de behöver förändring.
-Aristoteles hade fel om dem. -Hur så?
Titta på dem vi har erövrat. De begraver inte sina döda.
De krossar sina fienders skallar och dricker mjölet! De kopulerar öppet.
Vad kan de tänka, sjunga eller skriva när ingen kan läsa?
Men med Alexanders här når de platser de aldrig drömt om.
De kan vara soldater eller arbeta i städerna - Alexandriorna.
Från Egypten till yttre oceanen.
Vi kan binda samman länderna. Och människorna!
Vissa menar att Alexandriorna har blivit förlängningar av Alexander.
Att syftet är att förslava människorna.
Förut var ju alla perser slavar!
Att befria världens folk...
...det vore mer ärofullt än Akilles eller Herakles.
Det vore jämbördigt med Prometheus, som var en människovän.
Minns dessa hjältars öden. De har lidit storligen.
Vi lider alla. Både din far och min.
När allt är över är det enda som räknas vad man åstadkommit.
Du har sagt att det är fruktan för döden som styr människan.
Finns det inga andra krafter?
Har kärleken ingen plats i ditt liv...
...Alexander?
lbland undrar jag om det inte är din mor du flyr ifrån.
Så många år, så många mil skiljer er åt.
Vad är det du fruktar?
Vem vet?
När jag var liten tyckte mor jag var gudomlig och far att jag var svag.
Vilket är det, Hefaistion? Svag eller gudomlig?
Jag vet bara att du är den ende jag litar på här i världen.
Jag har saknat dig.
Jag behöver dig.
Det är dig jag älskar, Hefaistion.
lngen annan.
Du lägger fortfarande huvudet på sned.
-Så här. -Nej, det har jag slutat med.
Du berör mig fortfarande, Alexander.
Och du har ögon som ingen annan.
Jag låter löjlig som en skolpojke när jag säger det.
Du är mitt allt, och vid Afrodites ljuva andedräkt-
-är jag livrädd att mista dig.
Du kommer aldrig att mista mig.
Jag ska alltid finnas vid din sida.
Ända till slutet.
NORDÖSTRA PERSlEN
Fälttåget i nordöstra Persien-
-övergick i ett segslitet partisankrig som varade i tre år.
Vi förföljde Dareios mot Baktrien, och missade honom med en hårsmån.
Han låg döende när vi fann honom. Han bad om vatten-
-han drack, och sen dog han.
Storkonungen Dareios hade blivit förrådd av sina egna fältherrar.
För att hedra den döde-
-tog Alexander upp jakten på de skyldiga i outforskat land...
...bortom floden Oxus, in i Sogdiana.
Vi stred så långt borta som Skytiens okända slätter-
-där endast sägenomspunna hjältar tågat fram.
Enligt geograferna befann vi oss på gränsen mellan Europa och Asien.
l själva verket var vi vilse.
Här grundlade Alexander sitt tionde Alexandria med veteraner-
-och de som tordes leva nybyggarliv.
Han vägrade att acceptera nederlag-
-så Alexander slog ner varje stam som gjorde motstånd.
Ända till den dag då han fick sin siste fiendes huvud på ett fat.
lngen kunde nu göra anspråk på Asiens tron.
Ett Asien som nu även inbegrep Sogdiana och Baktrien.
Och här fattade Alexander ett av sina mest outgrundliga beslut.
Hennes blick säger mig att hon har känslor för dig.
Kanske lite för mycket.
Enligt seden här i mitt land-
-så kan den som älskar för mycket mista allt.
Medan den som älskar med ironi...
...överlever.
Din far vänder sig i sin grav. En bergshövdings dotter!
Det är gnista i flickan.
Det räcker att ta henne som konkubin.
Jag vill ha en son, Filotas!
Det finns gott om makedonska ädlingar med lämpliga systrar.
Att ta en asiat till drottning, och inte fånge, visar på respekt.
Det kommer att ena oss. Kanske jag tar en makedonska senare.
En andra hustru? En skymf mot Makedonien!
Det här handlar om vårt kungarikes heder.
Vad vinner vi? Vi kom till Asien för att straffa dem - och det är gjort.
Sju år har gått och vi driver kring och jagar nomader och banditer-
-medan Makedonien töms på manfolk. För att bygga vägar i Asien?
För att ge dessa folk städer?
Att grunda städer är inte att driva kring!
-Vad gagnar det Makedonien? -Det är rikare än någonsin!
Med respekt för din ålder, men hade du slagits bättre vid Gaugamela...
-Hur vågar du, Nearchos! -General Nearchos!
Alexander gjorde vår flygel för svag! Min far stod helt maktlös.
Alexander, jag har känt dig sen du föddes.
Jag stod dig bi vid din faders död.
Du kan väl för Zeus skull, och för rådet som gjorde dig till kung-
-ge oss en makedonsk tronarvinge.
Jag har hört dina ord.
Efter bröllopet tågar du tillbaka till Babylon.
Du och Antipater ska ordna försörjningen för vårt fälttåg.
Jag går i vinterkvarter i Marakanda.
Jag ber till Apollo att du inser att du övergivit din fars avsikter!
Må du bli förbannad av din Apollo!
Krig fanns i min fars blod. Han var inte fundersam som du!
Han åtrådde inte kriget lika hett som du.
Han överlade med rådsmedlemmarna, sina jämlikar.
Han fattade inte beslut efter egna önskningar.
Jag har nått längre än min far kunde drömma om!
Vi befinner oss i en ny värld, din gamling!
Var resonlig nu, Alexander!
Var det nånsin tänkt att de ska vara våra jämlikar?
Minns vad Aristoteles sa. En asiat?
Vad är ett trohetslöfte för en ras som aldrig hållit ett löfte?
Vid Zeus! Varför tror du att du är bättre än de...Kassandros?
Bättre än du egentligen är. Ett drag som finns hos dig och dina gelikar.
Alexander...
Det jag vredgas över mest är inte bristen på respekt för mitt omdöme...
...utan ert förakt för en värld som är äldre än vår.
Tio år efter att hans mor krävt att han gifte sig med en makedonska...
Genom våra band ska greker och barbarer försonas...
...tog sig världens mäktigaste man en hustru-
-som saknade politisk betydelse. Varför?
Vissa menar att det var för att knyta band med stammarna.
Andra hävdar att det var för att få en tronarvinge.
Och somliga säger att Alexander blev förälskad på riktigt.
Vem Roxane var?
lngen av oss såg något annat än hennes djupa mörka ögon.
Alexander...
En särskild gåva...
Denna stolta dag...
...skålar jag för denna storslagna här.
För att tacka alla er som drog ut i krig med oss för sju långa år sedan-
-förklarar jag er lösta från alla skulder av kungliga skattkammaren.
Och till min bruds ära...
...min vackra brud...
...ska vi som tack till de kvinnor som följt oss på vår långa färd-
-förläna dem hemgifter värdiga ett ståtligt bröllop.
Våra pojkar då?
Och slutligen...nöjer sig gudarna icke med mindre än-
-att era barn med dessa kvinnor ges grekisk skolning och krigsfostran-
-under vårt beskydd, så att de blir våra nya krigsmän-
-i vårt kungarike i Asien.
Jag hittade den i Egypten.
Den lär vara från en tid då människan dyrkade solen och stjärnorna.
Jag ska alltid minnas dig...
...såsom solen, Alexander.
Och jag hoppas att din dröm ska lysa över alla människor.
Jag önskar dig en son.
Du är en stor man.
Många kommer att älska dig, men ingen så rent och djupt...
Älskar du honom?
Han är Hefaistion.
Man kan älska på många skilda sätt, Roxane.
Kom hit.
Du känner inte rädsla.
Det är passande.
En man söker efter en kvinna i jordens högst belägna trakter-
-och finner henne.
Myten blir verklighet.
Ja...
...du store härskare.
lskender...
Jag dödar dig.
Gör det! Gör slut på mig!
Jag skulle... Jag skulle göra detsamma.
Jag dör som en narr för denna...kärlek.
Mitt liv är nu ditt.
Du ska föda min son.
Vem är kvinnan du kallar ''din drottning''?
En flicka från bergen?
Du med din fostran?
Hon har redan skaffat sig fiender med sin klumpighet.
Förväxla oss inte. Jag var aldrig någon barbar, som Filip påstod.
Vi har Akilles kungliga blod i våra ådror.
Zeus är din far.
Jag förstår att hon skänker dig lycka-
-men hör på vad jag säger: Du kan inte vänta längre!
Efter sju år undrar folket vem konung Alexander är.
Jag har gett dig nog med bevis. Antipater undergräver din makt.
Återvänd till Babylon och stärk rikets mitt-
-eller kom hem till Makedonien-
-men dröm inte om fler erövringar i österled.
Både ditt och mitt liv står på spel.
Kom ihåg...
...jag tänker bara på dig.
Även du måste möta ditt ärofulla öde.
Tänk goda tankar om din mor. Sörj för mig.
Skydda mig från dina fiender medan du är borta...
Och kom alltid ihåg-
-att jag älskar dig mer än någon annan.
Om du ändå inte vore en blek skugga av min mors själ.
Vem var det?
-Berätta! -Hermolaos!
Du finner ingen trognare än jag!
Komplotten upprörde Alexander.
lnte för att hans unga tjänare var inblandade-
-utan för att en av de delaktiga var Filotas, som var hans vän-
-och kapten i Alexanders kungliga garde.
Minns mig för den jag är.
Ja. Men inte såsom du minns dig själv.
Det förefaller som om din natur styrs av ärelystnad.
lngen av oss försvarade Filotas...
Å andra sidan gillade ingen honom och vi fick ju överta hans makt...
Vi torterade honom för att få veta vad hans far, Parmenion, visste-
-men det fick vi aldrig veta.
Men vad skulle vi göra med Parmenion och hans 20 000 man?
Var han oskyldig, eller ville han ingripa-
-innan ålderdomen urgröpte hans makt?
-Det leder till splittring. -De lyder sin konung.
Alexander kommer inte att vara där.
Alexander tvingades till handling.
Han spärrade genast av lägret efter anklagelserna mot Filotas.
Ge er av, Antigonos och Kleitos.
Och skynda på.
Efter tre dagars ritt kom Antigonos och Kleitus fram till Parmenion.
Manskapet godtog anklagelserna mot Parmenion eftersom de ansåg-
-att familjeöverhuvudet ansvarade för allas handlingar.
-Kleitos! Antigonos! -Parmenion!
Jag minns att Bagoas en gång sa-
-att kärleken gäckade Alexander lika mycket, eller mer-
-som världens ände gjorde.
Till våren gick Alexander över Hindukush-bergen med 1 50 000 man-
-och tågade in i okänt land.
Han drömde om att det var den förlovade vägen till världens ände.
Vi var ett kringflackande imperium tusentals mil från Grekland.
Med kockar, arkitekter, läkare, geografer-
-penningutlånare, hustrur, barn, älskare och horor.
Och slavarna. Detta krigsmonsters krökta, arbetstyngda ryggrad.
Vare sig ett område blev ödelagt eller utvidgat...
...så innebar erövringen att inget blev sig likt.
Alexander var fäst vid Roxane-
-men han gick allt mer sällan till hennes tält-
-när både ett och två år gick utan en arvinge-
-vilket stukade Alexanders stolthet.
Geograferna påstår att Zeus fjättrade Prometheus i en grotta där uppe.
Strax ovanför ligger ett jättelikt örnnäste.
Han flyger väl ner varje kväll för att hacka ut Prometheus lever.
Minns du vad Aristoteles sa om bergen?
Ja.
När vi kom upp hit skulle vi se Makedonien i väst-
-och den yttre oceanen i öster.
Men världen är nog mycket större än någon anade.
En titanernas värld.
Spejarna har följt varje stig.
Det går inte att komma igenom-
-förutom i söder, in i lndien.
Vore vi gudar skulle vi bryta igenom bergväggen.
Det ska vi. Om några år återvänder vi.
Men först måste mannarna få komma hem.
Har du funnit ditt hem, Ptolemaios?
Ja, jag tror att det får bli Alexandria.
Det är åtminstone varmt.
Thais älskade staden!
Kvinnor får män att återvända hem. Så känner inte jag.
Du har Babylon. Din mor väntar på att du bjuder henne dit.
Ja, jag har Babylon. Men för varje land jag ser-
-blir jag en illusion fattigare.
Döden blir nog den sista...
Ändå strävar jag allt mer för att nå detta...
...hem.
Vart har vår örn tagit vägen?
Vi måste fortsätta, Ptolemaios...
...tills det tar slut.
lndien. Landet där solens vagga stod.
Enligt myten rikare än Persien.
Ändå hade det aldrig blivit utforskat eller erövrat.
Från början kämpade han för att ena ett land som saknade kärna.
Med kungar som konspirerade mot varandra.
Med en mängd folk som av fanatiker manades till-
-att offra livet för deras märkliga gudar.
Krateros slogs mot små håriga människor som bodde i träden.
Hefaistion övertygade oss att de var djur som härmade människor.
De kallade stammen för ''apor''.
Det är en apa.
Se, Roxane.
-Hej, du lille. Talar de? -Nej, men de sjunger.
Och sen kom regnet.
Aldrig tidigare hade gudarna låtit vattnet forsa ner i 60 dagar.
Du vet bättre, Machatas! Vad ska din son säga?
Ju äldre man blir, desto starkare.
Ge mig en häst, så stannar jag vid din sida.
Akta er för ormen!
Kleitos! Hämta läkaren!
-Vad har hänt? -Han är biten i halsen.
Ge inte upp, Dimnus! Var modig nu!
Drömmarna om guld och ära dog när vi begrep-
-att inget fanns att hämta.
Stämningen blev sämre. Vi dräpte alla indier som gjorde motstånd-
-och eftersom vattnet stank drack vi bara starkt vin.
Alexander återlämnade ofta erövrade områden-
-till de besegrade konungarna för att göra dem till bundsförvanter.
Det stack i ögonen på hären-
-som började undra om Alexander försökte upprepa Herakles storverk.
Skål för Bagoas!
Och skål för min mors gud Dionysos-
-som enligt våra indiska bundsförvanter kom hit-
-före Herakles för 6 000 år sedan!
Skål för en hjälte!
Roxane?
Du tappar ansiktet!
lndierna är ett lågt stående, ont folk.
Du försöker inte förstå dem.
Jag försöker. Men ett vet jag, Alexander...
Och det är att du är en stor konung i Persien - men här är du hatad.
Låt oss resa tillbaka till Babylon.
Där är du stark.
Vi får tala om det här senare.
Ja, senare. Tala.
Jag kommer i natt.
Jag väntar.
God natt, min konung.
Ers majestät...
Skål för Bagoas!
Och de 30 000 vackra persiska gossar-
-som vi fostrar till soldater i vår här!
Skål till Filips minne!
Tänk om han hade fått se makedonierna förvandlas till...
...en sån vacker armé.
Skål för Filip! En verklig hjälte!
Och skål för Kleitos och hans nya ämbetsutövning som satrap i Baktrien!
Det var ett fint sätt att uttrycka det på.
Men vi vet alla vad pension och exil betyder efter 30 års tjänstgöring.
Att styra denna viktiga provins, kallar du det ''exil''?
Har ers majestät placerat någon annan av hans närmaste män så långt bort?
Då blir du nog ingen bra satrap.
Låt så vara! Jag ruttnar hellre i makedonska paltor-
-än glänser i österländsk grannlåt!
Jag vägrar skälva och buga likt de lismare du omger dig med!
Hefaistion, Nearchos, Perdikkas...
Som guvernör över en av våra mest asiatiska provinser-
-begriper du inte att om mina persiska undersåtar bugar för mig-
-så är det viktigt för dem? Begär jag detsamma av grekerna?
Du tar emot grekiska offergåvor som en Zeus son, inte sant?
-Bara när de erbjuds mig. -Varför inte vägra sådant smicker?
Att buga - vad är det för frihet?
Du bugar dig för Herakles, inte sant? Han var dödlig - men son till Zeus.
Hur kan du i din ungdom likna dig vid Herakles?
Varför inte?
Jag har utfört mer under min tid, och troligen färdats längre...
Herakles gjorde det ensam! Erövrade du Asien ensam, Alexander?
Vem planerade erövringen av Asien? Din far, inte sant?
Eller duger inte hans blod längre?
-Är du Zeus/Ammon? -Du skymfar mig!
Du hånar min familj! Ta dig i akt!
Din far hade aldrig haft barbarer som vänner-
-eller begärt att vi ska strida med dem som jämlikar.
Det fanns en tid då vi kunde tala som män - öga mot öga.
Utan något krypande och krälande!
Nu kysser du dem...
Du tar en ofruktsam barbar till hustru och kallar henne drottning!
Gå härifrån, Kleitos, innan du förstör ditt liv!
Fruktar ditt högmod inte gudarna längre?
Den här armén är ditt blod, min gosse! Utan den är du ingenting!
Du tjänar inte längre något syfte i min här! - För bort honom!
Vad tjänade jag för syfte när jag räddade ditt valpliv vid Gaugamela?
Ska vi tvingas para oss med bruna apor också för att behaga ers höghet?
Vakter! Grip honom för förräderi!
Vilka står på hans sida?
Jag kallar fader Zeus som vittne! Du ska dömas av honom!
Vi ska se hur djupt sammansvärjningen går. Grip honom!
Du talar om sammansvärjningar! Du tvingade mig mörda Parmenion!
Har du ingen skam i kroppen? Hycklare! Tyrann!
Du och din barbar till mor lever i skam!
Kleitos!
Släpp fram mig. Jag är drottningen!
-Jag vill träffa honom. -Han träffar ingen. lnte ens dig.
-Han behöver mig! -Nej.
Men dig behöver han?
Du begår ett misstag, Hefaistion.
Hären behöver din uppmuntran... Alexander.
Kleitos... Precis som gamla älskare förlåter de, men de glömmer inte.
Storverk uträttats av män som tar för sig, utan att känna kval.
Du är Alexander! Medömkan och sorg krossar dig bara!
Har jag blivit så förmäten att jag har blivit blind?
Att förvänta sig det yppersta av människor kan vara förmätet.
Då hade Kleitos rätt. Jag har blivit en tyrann.
Du är dödlig. Och det vet de.
Och de förlåter dig, för du får dem att känna sig stolta!
Jag har misslyckats fullständigt.
8 ÅR TlDlGARE
Filip, kung av Makedonien och härskare över grekerna!
l hela mitt liv har jag drömt om att få se greker kräla för makedonier.
Nu har den dagen kommit!
Det sägs att Filip var en stor härförare-
-men att Alexander är stor i allt!
Men skymfar du mig igen, dödar jag dig!
Jag har saknat dig. Till våren tågar vi mot Persien.
Du får föra befäl över högra flygeln.
Jag är hedrad, far. Det vill jag inte missa för allt guld i världen.
Som du ska få en vacker dag.
Han gör sig till en trettonde gud. Filip har druckit så mycket vin-
-att han har tappat sansen.
-Ers majestät. -Attalos.
Hoppas prinsen bereds lika stort nöje av uppvisningen som vår konung.
Han är väldigt trött.
Pausanias! Ta hit resten av gardet!
Mot arenan - marsch!
lnga vakter? Med så mycket folk? Och greker överallt.
Kleitos! Min Kleitos!
Honom kan du alltid lita på.
Behandla honom som du behandlar mig. Då står du under hans beskydd.
Mitt folk räcker som vakt i dag, Kleitos.
Grekerna ska få se att jag kan gå bland mitt folk.
Vi får se om de kallar mig tyrann sen! Släpp in gardet efter mig.
Låt vinet flöda hela dagen.
Jag vill att de ska tycka om mig.
Hörde du inte? Jag går in ensam. Du kommer med kungliga gardet.
l väg med dig.
-Seså! -Det är bäst jag följer med, far.
Du vill visa att du är min tronföljare. Är det hennes påfund?
Se inte så sårad ut! Uppför dig som en man!
Var glad att du fick följa med i dag efter ditt uppträde!
Vid Herakles och Zeus, lyd mig en enda gång!
Var stark, far...
...och gläd dig åt att varje steg du tar vittnar om ditt mod.
Vår älskade konung...
...Filip, till vars ära dagens bröllopsfestligheter inleds!
Pausanias, jag sa ju...
Leve konungen!
Alexander - Filips son! Gudarna bevare konungen!
Nu är du kung.
Gudarna bevare Alexander!
Ut härifrån!
Ut!
-Hur kan du bete dig så skamlöst? -Därför att det var förutbestämt.
Jag ville inte bli kung på det här viset!
Man skyller redan på mig i hemlighet!
-Skvaller är inte makt. -Är skam det?
Vem mördade far? Berätta!
Eller ska jag ställa dig inför rätta?
-Pausanias. -Han var inte ensam!
Hjälpte du honom?
Aldrig.
Varför skulle jag göra det?
Så många önskade det. Greker, perser...
Du är galen! Du är fördömd! Du underskattar furiernas makt!
Vem överdriver nu?
-Du önskade det innerst inne... -Lögn! Han var min far!
Han var inte din far! Det finns inga blodsband som förpliktigar.
Du ljuger och ljuger och ljuger!
Du har farit med sådan lögn, som en trollkärring!
Få se på dig... Du har allt som han inte har.
Han var grov, du är förfinad.
Han var en härförare, du är en konung.
Han kunde inte ens behärska sig själv - du ska härska över en hel värld!
Gudarna förbannar dig när du talar så!
Du förtärs av högmod och sörjer inte din make.
Sörja honom?
Vad vet du om Filip?
Nej, Alexander, Zeus är din far.
-Uppför dig därefter! -Då skulle jag döda dig!
Du mördade mig redan i vaggan. Du bäddade ner mig i hat.
Ditt hat till alla som är starkare, ditt hat till män!
Jag följde mitt hjärta, Alexander, och gudarna vet att du blev vacker!
-Må gudarna fördöma din svarta själ! -Din själ tillhör mig, Alexander.
Nej!
Du har tagit ifrån mig allt jag älskat! Du har gjort mig till dig!
Uppför dig inte som ett barn! Du är en kung! Uppför dig som en.
Parmenion står på vår sida. Avrätta Attalos genast.
-Utrota den släkten för evigt. -Eurydike? Aldrig.
Skratta, ditt odjur! Hjärtekrossare!
Hur ska du överleva året? Lärde du dig inget av Filip?
Jag har lärt mig av dig, mor.
Bättre finns inte.
Vad har jag gjort för att du ska hata mig så?
En dag ska du förstå...
Det är bara dig jag håller av.
Jag vet vad du behöver.
Nu är stunden kommen. Gudarna står på din sida.
Rikedom, makt, erövringar...
Allt du önskar. Världen tillhör dig!
Ta för dig!
Han återsåg aldrig sin mor.
Medan han var borta och slogs mot nordborna-
-lät Olympias mörda Filips nya hustru Eurydike och hennes barn.
Och han blev tvingad att avrätta hennes farbror Attalos.
lNDlEN
Det är klart att ni känner fruktan. lngen har färdats så långt bort.
Vi är bara några veckors färd från den omslutande oceanen - vägen hem.
Vi bygger en flotta och seglar uppför Nilen till Egypten.
Och från Alexandria tar det bara några veckor hem.
Vi får återförenas med våra närstående-
-dela med oss av Asiens rikedomar-
-och åtnjuta vår odödliga ära så länge världen består!
Vi följer Alexander!
Vad nu?
-Tystnad? -Vi följer dig!
Peucestas... En hjälte.
Var är de mytomspunna amasonerna som kan döda män? Var finns de?
Vi överger dig aldrig, Alexander!
Meleagros, vad är de återstående stammarna mot dem vi redan besegrat?
Lysimachos?
Antigonos?
Ni krossar mitt hjärta. Är ni rädda?
Krateros?
Min konung...
Jag tolererar inte något gnäll bland mina soldater.
Men jag har förlorat många män.
En del så unga att de inte varit med en kvinna. Somliga dog av sjukdom...
Andra blev ihjälslagna i Skytien, vid Oxus stränder.
En del mötte en ärofull död. Andra hade otur...
Men de dog.
Jag tågade i väg med 40 000 man-
-och vi har följt dig i över 1 500 mil.
l regn och gassande sol har vi slagits för din skull.
En del av oss har utkämpat 50 slag. Vi har dödat många barbarer.
Hur många av dessa ansikten finns kvar?
Och nu vill du att vi ska slåss mot fler galna apfolk?
Vi har hört talas om elefantmonster, hundratals floder till...
Krateros!
Min gode Krateros, vem är lämpligare än du att ta till orda?
Ädlast av dem alla...
Det finns inte en tum av min kropp utan ett brutet ben.
Svärd, knivar, stenar och klubbor har träffat mig precis som er!
Det stämmer - och därför håller vi av dig!
Men alltför många av oss har stupat!
Du har inga barn. Och vi är enkla män. Vi vill inte förarga gudarna.
Vi vill bara se våra barn...
...våra fruar och våra barnbarn en sista gång-
-innan vi sällar oss till våra olycksbröder i det mörka Hades!
Du har rätt, Krateros!
Jag borde ha skickat hem er veteraner tidigare. Och jag ska göra det.
De äldsta ska bli ''Silversköldar''.
Sedan alla som har tjänat i sju år - och med full pension!
Respekt, rikedom och kärlek.
Era hustrur och barn kommer att behandla er som hjältar livet ut-
-och ni får dö en fridfull död.
Men det är bara drömmar, Krateros!
Detta enkla ideal dog när ni skaffade er persiska älskarinnor-
-och ni berikade er med plundrat gods och ädelstenar.
Därför att ni förälskat er i allt det som förstör människan!
lnser ni inte det?
Både ni och jag vet-
-att allteftersom tiden går och minnet sviktar-
-och era segrar bleknar bort-
-så kommer man endast att minnas att ni övergav er konung i Asien!
För jag ska fortsätta - med mina asiater!
-Må schakalerna ta dig, Alexander! -Du förkastar oss! Skäms!
Vi vill se våra fruar och barn innan vi dör!
Jag vill se mina barn!
Jag har betalat för era oäktingar. Det enda jag begär är en månad till!
-Skäms! -Det är er konung!
-Vad skulle din far säga? -Vi har nått längre än han drömde om!
-Alldeles för långt! -Vänd om då! Jag får värva barbarer.
Jag tågar österut!
Dör vi kan ingen berätta om hans brott! Vi kommer aldrig hem!
-Ynkrygg! Stig fram! -Varför? Så att du kan döda oss?
-Zeus son! -Du vanhedrar din fars minne!
-Mördade du honom precis som Kleitos? -Göm dig!
Ni skymfar min heder! Arrestera honom också!
Demetrius, du kallar mig mördare!
Sådant blod har jag inte på mina händer.
Och du ska få känna förräderiets smärta!
Ni hånar min skam över Kleitos och tror att jag kunde skada min far!
Efter allt jag har gjort för er, era kräk! Ynkryggar! Förrädare!
Kom an! Var har ni era dolkar?
Han tågade vidare. Söderut, till den yttre oceanen.
När han slog ner myteriet och avrättade anstiftarna-
-gjorde han bara vad alla andra härförare hade gjort i krig.
Men nu var hären splittrad.
Alexander var inte längre älskad av alla.
Håll er lugna! Tillsammans är vi starka som gudar!
Försvara er med vänster sida, attackera hårt med höger.
Fruktan är dumheter. Bortkastat!
Länka sköldar!
Stridsställning!
Knivbärare, ta fram knivarna!
Efter mig!
Storma!
Kom, makedonier!
Varför sackar ni efter? Sätt fart!
Omgruppera och omringa!
-Kavalleriet hitåt! -Följ Alexander!
Anfall!
Falangen är i fara! Beordra Farnakes att omgruppera till mitten!
Rid till Hefaistion! Skicka allt kavalleri till mitten!
Vi måste hinna fram till Krateros!
Hefaistion! Mot mitten!
Kom, makedonier! Rid!
Hästarna vägrar! Till fots!
Tillbaka!
Kom, Bukefalos!
Det är bara sol och skugga.
Du och jag tillsammans - en sista gång.
Är det inte härligt att leva med stort mod-
-och att dö med evig berömmelse?! Kom, makedonier!
Varför retirerar ni? Vill ni leva i all evighet?
l Zeus namn - till anfall!
Anfall!
Alexander!
Kungen har fallit!
Det var det blodigaste av slagen. Rena slakten. Bortom allt förnuft.
Vi skulle aldrig bli oss själva igen.
Han lever! Alexander!
Makedonska män...
Vi vänder hemåt!
Vi vänder hemåt.
Hans liv skulle ha slocknat i lndien...
Men sådana slut hör myten till.
Herakles dog av en förgiftad skjorta hans fru gav honom.
Efter att ha offrat till gudarna-
-tog Alexander farväl av österlandet-
-och tågade västerut genom den enorma gedrosiska öknen-
-den kortaste vägen till Babylon.
Än i dag vet ingen hur många som dukade under.
Det var hans livs största misstag.
När han slutligen kom till Babylon efter sex år i Fjärran Östern-
-väckte Alexander uppmärksamhet genom att ta sig två nya hustrur.
-l går kväll var han... -Han blandade vattnet med vin.
Hur är det möjligt? Tyfus från lndien?
Ers majestät ska inte klandra sig. Han behöver bara vila lite.
Men inget vin eller kall kyckling...
Jag känner mig bättre.
Snart är jag på benen.
Vi tågar mot Arabien i vår. Jag klarar mig inte utan dig.
Arabien...
Du brukade klä mig som en shejk...
...och fäkta med din träsabel.
Du var den ende som inte lät mig vinna.
Den enda som varit ärlig mot mig.
Du räddade mig från mig själv.
Överge mig inte, Hefaistion.
Min Alexander...
Jag minns en yngling som ville vara Akilles...
...och som överträffade honom.
Du överträffade Patroklos. Och hur gick det sen?
Bara ynglingar tror på en saga som vår.
Men det var en vacker saga.
Vi strävar uppåt...och faller.
Hefaistion...!
-Jag oroar mig för dig utan mig. -Jag är ingenting utan dig.
Kämpa, Hefaistion!
Vi ska dö tillsammans!
Det är vårt öde.
Vi ska ha barn med våra fruar-
-och våra söner ska leka såsom vi gjorde.
Vi ska skicka ut en flotta på tusen skepp.
Vi seglar runt Arabien, och upp mot Egypten.
Där bygger vi en kanal genom öknen, in i Medelhavet.
Sen går vi mot Karthago och därefter Sicilien - där finns stora rikedomar!
Sedan romarna. Duktiga krigare, men vi besegrar dem!
Sen utforskar vi skogarna i norr-
-och sen följer vi i Herakles fotspår västerut.
Och sedan en dag, om knappa tio år...
...kommer Babylon med sin djuphamn att bli jordens mittpunkt!
Alexandriorna ska växa. Befolkningen ska växa och tillåtas röra sig fritt!
Asien och Europa ska mötas.
Och vi ska bli gamla, Hefaistion...
...och blicka ut över den nya världen från vår balkong.
Hefaistion?
Hefaistion...!
-Var är läkaren? -Jag kan inte förklara, ers majestät!
Det är inte möjligt! Jag svär vid Apollo...
Avrätta honom! För bort honom och avrätta honom!
-Kom! -Lögnare!
Ni hatade honom allihop! Ut härifrån!
Försvinn med er!
-Är du drucken nu igen? -Han är död!
Många hatade honom... men ingen annan hade vågat!
Är Hefaistion död?
Är du från vettet?
Ditt odjur!
Du har tagit ifrån mig allt jag älskat! Alla furier förbanna dig!
Lyd mig!
Alexander! Jag bär på ditt barn...
Jag bär på ditt barn!
Alexander! Min make, min konung! Vi har en son!
Min stackars olycksalige son.
Rör mig aldrig mer!
En sista skål...
...före gryningen.
Skål för mina gamla vänner!
Och skål för myterna.
Ja! Drick upp!
Till nästa gryning!
Ja, kom. Kom till Babylon!
Jag väntar. Din ende, älskade son.
Vänta! Vänta!
Era gamar!
Din son, Alexander! Om tre månader!
Du måste leva!
Vi bönfaller dig, Alexander! Säg vem!
Vem ska härska över ditt rike?
Frukta icke. Detta är bara början.
Myten blir verklighet.
Mer än Herakles...
Zeus är din far!
Satraperna gör uppror. Utan dina order blir det krig!
Säg vem!
-Vad sa han? -''Den bäste. ''
-Han sa: ''Den bäste.'' -Nej, Krateros.
Varför skulle han säga Krateros?
BABYLON, PERSlEN JUNl 323 f.Kr.
Den 1 0 juni, strax före sin trettiotreårsdag-
-stannade Alexanders tappra hjärta.
Som han hade lovat, följde han Hefaistion in i döden.
Under sin korta levnad uppnådde han lika stor berömmelse som Akilles-
-om inte större.
Priset han betalade var en tidig död-
-men eftersom han höll sitt löfte-
-känns det som om han även besegrade döden.
Att Olympias medverkat till mordet på hans far-
-håller jag för sannolikt.
För hans del var det en belastning.
För Alexander var äran alltför dyrbar för att stjälas.
Men genom blodsband - och enbart detta...
...var han skyldig.
lnom några timmar slet vi som vargar i hans lik.
Världarnas krig hade börjat. l 40 års tid varade det.
Kassandros i Grekland-
-Krateros och Antigonos i västra Asien-
-Seleukos och Perdikkas i öster och jag i Egypten.
Ända tills vi delade hans rike i fyra delar.
Kassandros visade sin maktlystnad-
-när han mördade Olympias sju år senare.
På tolv år lyckades han utplåna Alexanders släkt fullständigt-
-genom att förgifta Roxane och Alexanders trettonårige son-
-den rättmätige arvingen till hans rike.
Men sanningen är aldrig enkel.
Samtidigt är den det.
Sanningen är att vi dödade honom.
Genom tystnad gav vi vårt samtycke.
Vi kunde inte fortsätta.
Vad kunde vi se fram emot? Att bli utrensade som Kleitos?
Skulle vi avstå våra rikedomar till asiatiska snyltare?
Att blanda raserna? Harmoni? Strunt!
Handlade det inte om Alexander själv och hans makt över folk?
Jag trodde aldrig på hans dröm. lngen av oss gjorde det.
Det är sanningen om hans liv. Drömmare tröttar ut oss.
De måste dö innan de tar livet av oss med sina fördömda drömmar!
Släng bort alltihop, Kadmos! Det är en gamlings pladder.
Skriv i stället: ''Han dog av feber och svaghet.''
Han kunde ha stannat i Makedonien och skaffat familj.
Då hade han fått dö som en firad man.
Men det passade inte Alexander.
l hela sitt liv försökte han göra sig fri från fruktan.
Och genom det - och bara det - blev han befriad.
Den friaste människa jag träffat!
Det tragiska med honom var den tilltagande ensamheten-
-och hans otålighet inför dem han inte förstod.
Och om hans strävan att förlika greker med barbarer-
-slutade i ett misslyckande...
Ja, vilket misslyckande!
Hans misslyckande överträffar de flesta andras framgångar!
Jag har levt ett långt liv, Kadmos...
Men ära och ryktbarhet tillfaller alltid dem som följer sin vision.
Och den störste av dem alla är han som nu kallas...
...''Megas Alexandros.''
Den störste Alexander av dem alla.
Retailrip and sync by: ~ R u B r i c K ~ www.NorSub.com